Pegasuss

Pegasus Mange luftfartøy krasjet på 1950-tallet pga metalltretthet. Tolv av de 40 Pegasus computerne, som ble laget, ble brukt hovedsakelig til utregning av belastningstester for luftfartøydesign. Pegasus computerne ble også brukt til å designe fly, bruer og store bygninger, dette inkluderer også the Sydney Opera House.
 * Hva var Pegasus brukt til?**

Postkontoret brukte en til å sjekke om ERNIE, maskinen som plukker opp vinnende Premium Bond numre, var veldig tilfeldig. Premium Bond er som et lotteri bånd som var utsendt av Storbritannias regjerings National Savings and Investments (nasjonale sparepenger og investeringers) plan. Andre anvendelser inkluderte matte av guidet rakett design., vind tunnel-eksperimenter og prosjekt ledelse i business. I 1955 kunne man bringe oppgaver i den første Pegasus computeren som man kunne utføre.

Dette er trolig den siste overlevde radiorørbaserte computeren i jobbende befaling. Radiorørene (små glass, vakuum tuber) er brukt som elektroniske brytere – en funksjon fullført i dagens computere av transistorer i silikon chips.
 * Pegasus computer, 1959**

Førti Pegasus computere har blitt laget av Ferranti kompaniet i Manchester mellom 1956 og 1962. Denne er den 25. Den var kjøpt av Skandia Insurance Company i Stockholm og ervervet av Science Museum i 1984.

Før Pegasus, computere bygget og kjørt i granskning laboratorier av ingeniører, ofte som ”noe-off”-prosjekter. Pegasus computere ble produsert i kvantitet. De var pålitelige og brukervennlige nok til å bli solgt til business og forsknings institusjon. De var dyre, kostet rundt £ 45,000 og på en tid hvor et beskjedent/blygt hus i Manchester kostet rundt £1200.

Antall radiorør: 1200 Prosessorhastighet/kapasitet: 333 kHz Ordlengde: 39 bites Minne - Drum store: 200 kbits RAM (delay line): 2 kbits INPUT - Punched paper tape: 7 cps OUTPUT - Paper tape punch: 33 cps - Teleprinter: 7 cps Power consumption (forbruk): 15 kW Omtrentlig pris: £45,000
 * Tekniske spesifikasjoner:**

Folk som ikke var ingeniører eller matematikere kunne bli trenet opp til å kunne håndtere Pegasus. Det er brytere på kontrollpanelet for å kunne stoppe, starte og legge inn tall. De binære tallene (enere og nuller) som computeren jobbet på ble vist på de runde monitor skjermene og på neonlampene.
 * Computer Control Console**

Oppgavene til computeren ble tastet/kodet inn på paper tape (papirbånd). Basisprogrammer som var lagret permanent på maskinene gjorde så informasjonen (paper tape) om et program kunne leses, og deretter ble programmet startet. Det ble så utskrift av programforløpet fortløpende.

Punched paper tape er hovedverktøyet til at data kunne komme ut og inn av Pegasus. Hver rad med hull representerer et ord eller et tall. Teipen ble laget hull i av en spesiell type skrivemaskin og programmer kunne bli forberedt utenom computeren, eller når computeren var slått av.
 * Puched paper tape** (=å lage hull i papirteip)**, 1959**

De to maskinene til venstre for maskinen er papir teip-lesere som ”leste” informasjonen på papirteipen og ”matet” det inn til computeren. Resultatet er at det har automatisk laget ferdig hull av papirteipen på høyre bakside. Denne output-teipen er matet til teleprinteren (foran på høyre side) som printer resultatene i ordinære ord og tall. De tidligste elektroniske computerne, utviklet seg tidlig på 1940-årene, brukte radiorør som den basiske elektroniske komponenten. Før dette var computere bygget til å bruke enheter med bevegelige deler – elektriske motorer, skyvbar stang, gir og elektromekanisk brytere. På den tiden som Pegasus ble laget/bygget, var radiorør-teknologien høyt utviklet og pålitelig. Innen noen få år ble radiorørene erstattet av transistorer (1960-tallet) og deretter silikon chips (1970-tallet). Etter som årene kom så ble computerne mindre og raskere, prosessen fikk mer informasjon og brukte mindre strøm.
 * Termisk radiorør, 1959**